Moi!
Pääsiäinen meni kunnialla läpi, ilman mässäilyjä, mutta sen jälkeen onkin ollut vähän hankalampaa, syöppöpeikko vaanii olkapäällä ja on välillä saanut musta vallan...
Ei mitään järjetöntä silti, onneks. Jospa tästä taas pikkuhiljaa pääsis normaaliin päivärytmiin.
Meillä on ollu melkosta kaaosta, mun vanhemmat oli täällä pääsiäisen ja Täydellinen Isäni taas sekoitti hommat hienosti. Esikoistytöllä oli vaikeuksia nukahtaa iteksensä, mitä on tehnyt kyllä hienosti jo 5 kuukautta, ja nyt isä sitten sanoi ettei lasta saa missään nimessä jättää yksin itkemään (vaikka käyn tietysti huoneessa välillä häntä rauhoittelemassa, jos kovasti itkee), siitä jää kamalat traumat ja on ihan luonnotonta, että pieni lapsi nukkuu omassa sängyssä omassa huoneessaan yms yms... Ja mulla ei oo kanttia sanoa isälleni vastaan missään asiassa. Ihan oikeesti olis psykologilla/psykiatrilla hommia tän mun isäsuhteen kanssa... *huokaus* No, onneks se lähti jo aiemmin meiltä, ja äiti lähti tänään. Äidin kanssa ei oo kyllä mitään ongelmia, se on niin täyttä kultaa koko ihminen. :heart:
Nyt esikoinen sit nukahti päikkäreille itsekseen 20 minuutin kiljumisen jälkeen. Julma äiti oon... No ei sentään. Kävin tietty siellä välillä rauhottelemassa.
Miten tämä nyt liittyy painonhallintaan? Ei mitenkään. Tai no, liittyy siinä mielessä että kun yks asia mättää niin helposti alkaa se syöpöttelykin, niin mulle ainakin kävi.
Nyt on jotenkin nuppi ihan tyhjä. Jatkan kun taas ajatus lentää selkeemmin.
Pääsiäinen meni kunnialla läpi, ilman mässäilyjä, mutta sen jälkeen onkin ollut vähän hankalampaa, syöppöpeikko vaanii olkapäällä ja on välillä saanut musta vallan...
Meillä on ollu melkosta kaaosta, mun vanhemmat oli täällä pääsiäisen ja Täydellinen Isäni taas sekoitti hommat hienosti. Esikoistytöllä oli vaikeuksia nukahtaa iteksensä, mitä on tehnyt kyllä hienosti jo 5 kuukautta, ja nyt isä sitten sanoi ettei lasta saa missään nimessä jättää yksin itkemään (vaikka käyn tietysti huoneessa välillä häntä rauhoittelemassa, jos kovasti itkee), siitä jää kamalat traumat ja on ihan luonnotonta, että pieni lapsi nukkuu omassa sängyssä omassa huoneessaan yms yms... Ja mulla ei oo kanttia sanoa isälleni vastaan missään asiassa. Ihan oikeesti olis psykologilla/psykiatrilla hommia tän mun isäsuhteen kanssa... *huokaus* No, onneks se lähti jo aiemmin meiltä, ja äiti lähti tänään. Äidin kanssa ei oo kyllä mitään ongelmia, se on niin täyttä kultaa koko ihminen. :heart:
Nyt esikoinen sit nukahti päikkäreille itsekseen 20 minuutin kiljumisen jälkeen. Julma äiti oon... No ei sentään. Kävin tietty siellä välillä rauhottelemassa.
Miten tämä nyt liittyy painonhallintaan? Ei mitenkään. Tai no, liittyy siinä mielessä että kun yks asia mättää niin helposti alkaa se syöpöttelykin, niin mulle ainakin kävi.
Nyt on jotenkin nuppi ihan tyhjä. Jatkan kun taas ajatus lentää selkeemmin.