En ymmärrä minäkään, en! Vaikka tämä järjestelysi kuinka sinusta ap nyt näyttääkin käyvän esikoisellesi mainiosti, varmasti joskus tulee vielä aika, jolloin hän alkaa jollain tapaa reagoida siihen ettei saanut viettää normaali arkea koko perheen kera kotona kuin harvakseltaan. Kyllä tuon ikäinen lapsi vaistoaa, kuinka häntä viedään paikasta toiseen hoitoon, poissa äidin silmistä, kun äiti ei "jaksa" lasta. Ei se lapsi siitä miksikään mene, jos se näkee sinut väsyneenä kotiäitinä. (onko joku nähnyt superpirteää äitiosuorittajaa?!?!) Kohta olette siinä tilanteessa, että lapsenne ei ole kotona teidän vanhempien seurassa, vaikka kuinka sitä haluaisitte. Onhan hän aikaisemminkin ollut jonkinmoinen "rasite", jolta äidin piti saada joka arkipäivä "lomaa" ja siihen ne mummokyläilyt päälle. Ja vaikka lapsi kinuaisikin sinne mummolaan yökylään, niin varmasti kuitenkin enemmän nauttii, jos kuulee kerrankin vanhempiensa sanovan, että "Santtu-Kristiina" ei nyt lähde minnekään, vaan jää kotiin muun perheen kanssa. Ei se tavallinen kotiarki ole millään muotoa tylsää tuon ikäiselle. Muutaman kerran viikkoon kun kävisitte yhdessä kerhoissa tai vastaavissa, niin se olisi siinä. Virkistyy se äitikin samalla.
Tätä mieltä minä.