Totuus satuttaa
Miksi kadehtia mua yhden lapsen äitiä joka haluaisi saada edes yhden lapsen lisää, mutta kun en saa. ![Surullinen :( :(]()
Ookkei...Mä nyt vaan oikeasti väitän, että kukaan ei oikeasti halua kolmea lasta enempää. Neljä lasta tai enemmän on yleensä jotain oman tyhjiön täyttämistä elämässä ja niiden lasten kautta haetaan jotain, mitä ei ole saavuttanut tms.
Meillä on sellainen tilanne, että mun ja miehen vanhemmilla on melkein 20 vuotta ikäeroa. Eli hyvin suurella todennäköisyydellä mun vanhemmat on kuolleet siinä kohtaa kun miehen vanhemmat ovat "hoidettavia". Me ei olla kumpikaan ainoita lapsia, mutta mun kohdalla mä asun kaikkein lähimpänä. Miehen kohdalla kävis todennäköisesti niin, että hänen siskonsa olisivat ensisijaisia hoitajia.tuos vanhuudesta. kun omiskin noin ruusuista. jos kumpikin on ainoita lapsia on niita vanhuksia hoidettavana nelja. kerran viikossa kaynti vie jo kaksi iltaa. jos olet itse viel tyoelamas niin kiire tulee. siihen paalle mahdolliset lapsenlapset ja omat menot. vanhustenpalvelutalot yms on surkeita paikkoja. olen juuri oman mummuni elamaa vierest seurannu. huonolla tuurilla aviopari joutuu toisistaan eroon. sit kuskataan ja vieraillaan kummassakin. on laakari kaynteja ja kaupassa kayntia.mummoni parjasi hyvin viel vuosi sitten. viimeinen puolivuosi oli avartava kokemus siita kuinka huonosti asiat ovat vanhustenhoidos. vuodeosastolta hoivakotiin. viikonpaast takas. ja taas kotiututetaan. loppujen lopuks mummu kuoli koska elimisto oli kuivunut siella maksullisessa hoivakodissa! kukaan ei pitanyt huolta et han joi! oma aitini on ravannut lahes paivittain mummun luona puoli vuotta. tyoelaman ohessa aika rankkaa (ikaa 60). ja itse olen mielestani vastuussa vanhemmistani. he ovat minut aikoinaan hoitaneet. vastapalvelus!
Aika ruusunen kuva, mutta mikäs siinä. Parempihan se on positiivisen kautta ajatella asioitaAlkuperäinen kirjoittaja Sopivasti lihava mäyrä;30598795:Mä jäin miettimään tuota, kun monet pelkäävät vanhempien vanhenemista ja sitä, että he jäävät sitten lasten vastuulle. Ensinnäkin, jos julmasti ajatellaan, niin lapset eivät ole vastuussa vanhemmistaan. Ei mikään taho pakota siihen. Käytännössä taitaa kyllä olla kovin harvinaista, että lapset irtisanoutuvat täysin vanhemmistaan, vaikka ennen vanhuudenpäiviä olisivat olleet ihan normaaleissa väleissä.
Mulla on päälle seitsemänkymppiset vanhemmat. Jos äitistä aika jättää ennen isää, niin isä on pulassa. Se kun ei osaa edes perunoita keittää. Eli eläis sitten mikroruualla lopun ikänsä, tai kävisi ulkona syömässä. Ei osaa tehdä mitään kotona sisällä, ei niin mitään. Mä asun meistä sisaruksista lähimpänä, joten mä varmaan sitten kävisin siellä siivoamassa jne. Mutta en mä sitä ainakaan nyt osaa ajatella ihan hirveänä riesana. Jos taas isä menee ennen äitiä, äiti haluaa palvelutaloon. Sellaseen, mistä ostetaan tai vuokrataan asunto ja sieltä saa ostettua lisäpalveluja. Eli me myytäis heidän talonsa ja kustannettais äidille kissanpäivät lopuksi ikää. Ja kun ei enää pärjää yksin, mennään vanhainkotiin, jossa on ympärivuorokautinen hoito. Ehkä mä olen naiivi, mutta mä en jaksa kantaa tuosta stressiä enkä usko, että mun elämä tulee siitä ihan hirveästi vaikeutumaan.
Alkuperäinen kirjoittaja Sopivasti lihava mäyrä;30598795:Mulla on päälle seitsemänkymppiset vanhemmat. Jos äitistä aika jättää ennen isää, niin isä on pulassa. Se kun ei osaa edes perunoita keittää. Eli eläis sitten mikroruualla lopun ikänsä, tai kävisi ulkona syömässä. Ei osaa tehdä mitään kotona sisällä, ei niin mitään. Mä asun meistä sisaruksista lähimpänä, joten mä varmaan sitten kävisin siellä siivoamassa jne. Mutta en mä sitä ainakaan nyt osaa ajatella ihan hirveänä riesana. Jos taas isä menee ennen äitiä, äiti haluaa palvelutaloon. Sellaseen, mistä ostetaan tai vuokrataan asunto ja sieltä saa ostettua lisäpalveluja. Eli me myytäis heidän talonsa ja kustannettais äidille kissanpäivät lopuksi ikää. Ja kun ei enää pärjää yksin, mennään vanhainkotiin, jossa on ympärivuorokautinen hoito. Ehkä mä olen naiivi, mutta mä en jaksa kantaa tuosta stressiä enkä usko, että mun elämä tulee siitä ihan hirveästi vaikeutumaan.
Alkuperäinen kirjoittaja Sopivasti lihava mäyrä;30598795:Mä jäin miettimään tuota, kun monet pelkäävät vanhempien vanhenemista ja sitä, että he jäävät sitten lasten vastuulle. Ensinnäkin, jos julmasti ajatellaan, niin lapset eivät ole vastuussa vanhemmistaan. Ei mikään taho pakota siihen. Käytännössä taitaa kyllä olla kovin harvinaista, että lapset irtisanoutuvat täysin vanhemmistaan, vaikka ennen vanhuudenpäiviä olisivat olleet ihan normaaleissa väleissä.
Mulla on päälle seitsemänkymppiset vanhemmat. Jos äitistä aika jättää ennen isää, niin isä on pulassa. Se kun ei osaa edes perunoita keittää. Eli eläis sitten mikroruualla lopun ikänsä, tai kävisi ulkona syömässä. Ei osaa tehdä mitään kotona sisällä, ei niin mitään. Mä asun meistä sisaruksista lähimpänä, joten mä varmaan sitten kävisin siellä siivoamassa jne. Mutta en mä sitä ainakaan nyt osaa ajatella ihan hirveänä riesana. Jos taas isä menee ennen äitiä, äiti haluaa palvelutaloon. Sellaseen, mistä ostetaan tai vuokrataan asunto ja sieltä saa ostettua lisäpalveluja. Eli me myytäis heidän talonsa ja kustannettais äidille kissanpäivät lopuksi ikää. Ja kun ei enää pärjää yksin, mennään vanhainkotiin, jossa on ympärivuorokautinen hoito. Ehkä mä olen naiivi, mutta mä en jaksa kantaa tuosta stressiä enkä usko, että mun elämä tulee siitä ihan hirveästi vaikeutumaan.