Menu
Kaksplus
VAUVAHAAVEET
Hedelmällisyys
Lapsettomuus
Adoptio
Ovulaatiolaskuri
RASKAUS
Raskaus viikko viikolta
Synnytys
Synnytystarinat
Raskauslaskuri
VAUVA
Imetys ja vauvan ruoka
Vauvan kehitys
Vauvan terveys
Nimikone
LAPSI
Lapsen kehitys
Lapsen terveys
Pituuslaskuri
PERHE-ELÄMÄ
Ruoka
Vaatteet ja varusteet
Koti
Vapaa-aika
Parisuhde
Työ ja raha
VANHEMMUUS
Kasvatus
Vanhemman terveys
Minun tarinani
LASKURIT
Ovulaatiolaskuri
Raskauslaskuri
Raskaus viikko viikolta
Kiinalainen syntymäkalenteri
Nimikone
Pituuslaskuri
PODCAST
KILPAILUT
BLOGIT
Menu
ETUSIVU
KESKUSTELUT
Aihe vapaa
Lapsen saaminen
Vauva ja taapero
Lapset ja teinit
Perhe-elämä
Seksi
Seksinovellit ja eroottiset tarinat
KÄYTTÄJÄT
OHJEITA
Kirjaudu
Rekisteröidy
Hae
Hae vain otsikoista
Käyttäjältä:
Hae vain otsikoista
Käyttäjältä:
Kaksplussan Keskustelupalsta
Kirjaudu
Kaksplus
VAUVAHAAVEET
Hedelmällisyys
Lapsettomuus
Adoptio
Ovulaatiolaskuri
RASKAUS
Raskaus viikko viikolta
Synnytys
Synnytystarinat
Raskauslaskuri
VAUVA
Imetys ja vauvan ruoka
Vauvan kehitys
Vauvan terveys
Nimikone
LAPSI
Lapsen kehitys
Lapsen terveys
Pituuslaskuri
PERHE-ELÄMÄ
Ruoka
Vaatteet ja varusteet
Koti
Vapaa-aika
Parisuhde
Työ ja raha
VANHEMMUUS
Kasvatus
Vanhemman terveys
Minun tarinani
LASKURIT
Ovulaatiolaskuri
Raskauslaskuri
Raskaus viikko viikolta
Kiinalainen syntymäkalenteri
Nimikone
Pituuslaskuri
PODCAST
KILPAILUT
BLOGIT
Perhe-elämä
Miehellä sitoutumisen kaipuu, minä kaipaan (taas) vapauteen
JavaScript is disabled. For a better experience, please enable JavaScript in your browser before proceeding.
Vastaa viestiketjuun
Muistiinpanot
<p>[QUOTE="Evil Gal Blues, post: 33489377"]</p><p>Olen seurustellut nykyisen poikaystäväni kanssa neljä vuotta. Alussa suhteemme oli tiivis ja kiinnostuksiemme ja elämänpiiriemme erilaisuus toi sekä positiivista että negatiivistä jännitystä välillemme. Luonteemme ovat hyvin samanlaiset, olemme molemmat tarkkailijoita ja analysoijia. Arvomaailmamme on pohjimmiltaan hyvin samanlainen. Suhteemme syveni melko nopeasti ja eräässä vaiheessa jo käytännössä asuimme yhdessä. Seksi on ollut mitä tyydyttävintä, molemmin puolin.</p><p></p><p>Vuosi sitten muutimme eri paikkakunnille työpaikkojen perässä. Minä vanhalle kotiseudulle tuttujen ihmisten pariin, hän aivan uuteen ja tuntemattomaan kaupunkiin X, välissä 400 km. Puhetta oli siitä, että jossain vaiheessa asuisimme kuitenkin yhdessä, mitään suunnitelmia tai aikatauluja ei kuitenkaan tehty. Lasten hankkimisestakin oli puhetta, ainakin leikilliseen sävyyn. Vuosi sitten sain kuulla läheisilltäni monia skeptisiä arveluja siitä, tuleeko suhteemme kestämään välimatkasta aiheutuvaa erossa oloa. Pitkään tuntui siltä, että kyllä kestää. Olemme olleet yhdessä tiiviisti viikonloppuisin ja lomilla eikä ikävä ole päässyt missään vaiheessa kovin pahaksi. Viikonloppujen lyhyys ja viikolta kertynyt työstressi ja väsymys ovat toki välillä kiristäneet hermoja.</p><p></p><p>Vuosi on kuitenkin hitaasti mutta varmasti muuttanut suhtautumistani suhteeseemme ja ennen kaikkea itseeni. Vähä vähältä olen tuntenut etääntyväni poikaystävästäni, viihdyn yhä paremmin yksin enkä edes halua tavata häntä joka viikonloppu. Tiedän, että poikaystäväni haluaisi minun muuttavan hänen luokseen kaupunkiin X. Minä en halua muuttaa. Pidän elämästäni täällä missä olen, en voi kuvitella repiväni itseäni enää toista kertaa kotiseudulta irti. Pidän yksinasumisesta, en kaipaa ketään jakamaan arkeani. Tiedän, että hän haluaisi lapsia joskus lähitulevaisuudessa. Minä tiedän, etten halua lapsia lähitulevaisuudessa, mahdollisesti en koskaan. En pysty kuvittelemaan itseäni äitinä. Poikaystäväni nuoruus ja kokemattomuus mietityttää myös: Minut tavatessaan hän oli 22-vuotias ja olin hänen ensimmäinen "vakava" tyttöystävänsä. Itse olen joitakin vuosia vanhempi ja olin jo ennen häntä ollut kerran avoliitossa, joka päättyi eroon minun aloitteestani.</p><p></p><p>Viimeisen kuukauden olen pyöritellyt ajatusta poikaystäväni jättämisestä. Ajatus hänen satuttamisestaan tuntuu kauhealta, mutta suhteen jatkaminenkaan ei tunnu reilulta. Minusta on alkanut tuntua siltä, että yksin oleminen on minua varten. Tunnen samanlaista ahdistusta ja syyllisyyttä kuin nuorempana asuessani avoliitossa ja kaipaan sinkkuna olemista. Voiko suhdetta jatkaa varmuuden vuoksi? Voisinko antaa hänen elää siinä toivossa, että jonain päivänä alkaisin tuntea niin kuin kolmekymppisen naisen kuuluu tuntea? Että kumminkin alkaisin kaivata sitä, mitä ympäröivä maailma odottaa minun kaipaavan: Sitoutumista ja lapsia.</p><p>[/QUOTE]</p>
[QUOTE="Evil Gal Blues, post: 33489377"] Olen seurustellut nykyisen poikaystäväni kanssa neljä vuotta. Alussa suhteemme oli tiivis ja kiinnostuksiemme ja elämänpiiriemme erilaisuus toi sekä positiivista että negatiivistä jännitystä välillemme. Luonteemme ovat hyvin samanlaiset, olemme molemmat tarkkailijoita ja analysoijia. Arvomaailmamme on pohjimmiltaan hyvin samanlainen. Suhteemme syveni melko nopeasti ja eräässä vaiheessa jo käytännössä asuimme yhdessä. Seksi on ollut mitä tyydyttävintä, molemmin puolin. Vuosi sitten muutimme eri paikkakunnille työpaikkojen perässä. Minä vanhalle kotiseudulle tuttujen ihmisten pariin, hän aivan uuteen ja tuntemattomaan kaupunkiin X, välissä 400 km. Puhetta oli siitä, että jossain vaiheessa asuisimme kuitenkin yhdessä, mitään suunnitelmia tai aikatauluja ei kuitenkaan tehty. Lasten hankkimisestakin oli puhetta, ainakin leikilliseen sävyyn. Vuosi sitten sain kuulla läheisilltäni monia skeptisiä arveluja siitä, tuleeko suhteemme kestämään välimatkasta aiheutuvaa erossa oloa. Pitkään tuntui siltä, että kyllä kestää. Olemme olleet yhdessä tiiviisti viikonloppuisin ja lomilla eikä ikävä ole päässyt missään vaiheessa kovin pahaksi. Viikonloppujen lyhyys ja viikolta kertynyt työstressi ja väsymys ovat toki välillä kiristäneet hermoja. Vuosi on kuitenkin hitaasti mutta varmasti muuttanut suhtautumistani suhteeseemme ja ennen kaikkea itseeni. Vähä vähältä olen tuntenut etääntyväni poikaystävästäni, viihdyn yhä paremmin yksin enkä edes halua tavata häntä joka viikonloppu. Tiedän, että poikaystäväni haluaisi minun muuttavan hänen luokseen kaupunkiin X. Minä en halua muuttaa. Pidän elämästäni täällä missä olen, en voi kuvitella repiväni itseäni enää toista kertaa kotiseudulta irti. Pidän yksinasumisesta, en kaipaa ketään jakamaan arkeani. Tiedän, että hän haluaisi lapsia joskus lähitulevaisuudessa. Minä tiedän, etten halua lapsia lähitulevaisuudessa, mahdollisesti en koskaan. En pysty kuvittelemaan itseäni äitinä. Poikaystäväni nuoruus ja kokemattomuus mietityttää myös: Minut tavatessaan hän oli 22-vuotias ja olin hänen ensimmäinen "vakava" tyttöystävänsä. Itse olen joitakin vuosia vanhempi ja olin jo ennen häntä ollut kerran avoliitossa, joka päättyi eroon minun aloitteestani. Viimeisen kuukauden olen pyöritellyt ajatusta poikaystäväni jättämisestä. Ajatus hänen satuttamisestaan tuntuu kauhealta, mutta suhteen jatkaminenkaan ei tunnu reilulta. Minusta on alkanut tuntua siltä, että yksin oleminen on minua varten. Tunnen samanlaista ahdistusta ja syyllisyyttä kuin nuorempana asuessani avoliitossa ja kaipaan sinkkuna olemista. Voiko suhdetta jatkaa varmuuden vuoksi? Voisinko antaa hänen elää siinä toivossa, että jonain päivänä alkaisin tuntea niin kuin kolmekymppisen naisen kuuluu tuntea? Että kumminkin alkaisin kaivata sitä, mitä ympäröivä maailma odottaa minun kaipaavan: Sitoutumista ja lapsia. [/QUOTE]
Esikatsele
Nimimerkki
Varmistus
Kuinka monta kirjainta on sanassa JOULU?
Lähetä vastaus
Uusimmat
Luetuimmat
Kuumimmat
Uusimmat
Näytä kaikki
1.
Raamatussa malli persujen taktiikkaan
Eilen 23:09
vierailija
0 Viestiä
Aihe vapaa
2.
Haamu vai viivanpaikka
Eilen 21:35
Lukija531087
0 Viestiä
Lapsen saaminen
3.
Chad-miehet vievät naiset - seksuaalisen markkina-arvon kisat "The Winner Takes It All"
Eilen 18:43
vierailija
9 Viestiä
Aihe vapaa
4.
"Ruotsi laski vuonna 2020 eniten ansaitsevien viiden prosentin verotusta ja nyt Ruotsissa on tutkittua tietoa, että se toi kasvua yhteiskuntaan"
Eilen 18:24
vierailija
29 Viestiä
Aihe vapaa
5.
Selvitys: Entistä suurempi osa Kelan tuista menee vieraskielisille – Espoon aikuissosiaalityön päällikkö: "Todella hurjasti yliedustettuna"
Eilen 17:50
vierailija
2 Viestiä
Aihe vapaa
6.
Mitä Rokka tarkoittaa sanoessaan että taitaa liha olla mustalaishevosesta kun siinä näkyy vielä ruoskaniskut?
Eilen 15:31
vierailija
3 Viestiä
Aihe vapaa
7.
Ranskalainen Indochine-yhtye on tehnyt kappaleen Suomen entisestä pääministeristä SANna Marinista kappale on nimeltään Sanna sur la croix
Eilen 14:34
vierailija
116 Viestiä
Aihe vapaa
8.
Onko kukaan tullut raskaaksi vaginan alueelle valuneesta spermasta?
Eilen 13:17
vierailija
27 Viestiä
Aihe vapaa
Kuumimmat
Näytä kaikki
1.
Miten Raamattua on sensuroitu eri aikoina
Latest: vierailija
6 min sitten
Aihe vapaa
2.
Ei ole mitään jumalaa
Latest: vierailija
11 min sitten
Aihe vapaa
3.
Aikamoinen puutarha
Latest: vierailija
12 min sitten
Aihe vapaa
4.
Lähestyykö ihminen jumaluutta sukupuolettomuuskehityksellä?
Latest: vierailija
15 min sitten
Aihe vapaa
5.
K/B-komposti
Latest: vierailija
33 min sitten
Aihe vapaa
6.
Lähetä terveisesi kaipaamallesi ihmiselle yöketju
Latest: vierailija
56 min sitten
Aihe vapaa
7.
Lapsen äiti joutuu palauttaan rahat "Ristolle"
Latest: Johnny Appleseed
Tänään 02:14
Aihe vapaa
8.
Onnenarpa ja Janne Antin
Latest: vierailija
Tänään 02:00
Aihe vapaa
Yhteistyössä
Perhe-elämä
Miehellä sitoutumisen kaipuu, minä kaipaan (taas) vapauteen
Ylös
Bottom
+ Aloita uusi keskustelu